Еварист Парни
Елегия XI

Превод от френски: Пенчо Симов, 1978

chitanka.info

Бавно идва щастието ни, разбрах,

ала много бързо отминава!

Тъжната ми младост бе такава,

че за кратък миг единствено живях;

днес наказан съм зарад тогава.

И напразната надежда е добра,

тя все пак в бедите е утеха,

но илюзията ми отнеха,

а надеждата в сърцето ми умря.

Мъка го разкъсва на парчета,

страда го, във миналото си сега

търси някаква трошица клета,

сетен лъч от радостта отнета,

спомен за непостижими днес блага.

Ала настоящето веднага

го прекъсва сред измамните мечти,

грубо то да плача ми предлага,

след като надеждите осуети.

Нищо нямам: нито свежи сили,

нито буйни страсти, нито красота

безметежна, нито грешки мили,

нищо нямам; но остана любовта.

Заслуги

Имате удоволствието да четете тази книга благодарение на Моята библиотека и нейните всеотдайни помощници.

http://chitanka.info

Вие също можете да помогнете за обогатяването на Моята библиотека. Посетете работното ателие, за да научите повече.